Prijetnje nikšićkih rudara kao da niko više ne uzima za ozbiljno. Prošla su vremena kada je lično premijer Milo Đukanović po resornom ministru slao pismo u jamu kako bi ih ubijedio da prekinu štrajk. Radnici Boksita ovih dana uzalud traže odgovor ko će upravljati njihovom firmom u narednom periodu. Ne pomažu ni prijetnje štrajkom i radikalizacijama, koje su nekada lako uspijevale da ubijede poslodavce i državu.
A firma je zaista u velikom problemu, iako prema nekim procjenama ispod posnih župskih brda spava milijarda eura jedne od najkvalitetnijih ruda boksita u Evropi. Vlada uprkos velikom potencijalu i dalje traži ,,strateškog partnera”.
Miodrag Davidović Daka, vlasnik Neksana je nedavno objelodanio ponudu za kupovinu imovine Boksita. Pored 4,4 miliona eura za imovinu, Davidović je ponudio 600.000 eura za socijalni program, uz uslov da mu se obezbijede koncesije na rudu. Zbog previsoke cijene i neizvjesnosti oko koncesije za eksploataciju rude, do sada su propala četiri tendera za prodaju imovine Boksita.
Bord povjerilaca nikšićkih Rudnika boksita u stečaju nije još donio odluku o ponudi Neksana. Navodno ponuda ,,nije korektno razrađena”.
Radnicima, koji su iz Nikšića došli pred zgradu Vlade gdje je pred kraj maja održan sastanak povjerilaca Boksita, niko se nije obratio. Oni se zalažu da Boksite dobije Davidović, za kojeg tvrde da je uspješno upravljao kompanijom.
Davidović je dežurni spasilac nekada državnih crnogorskih preduzeća, od Željezare do KAP-a. Davnašnju ideju o preuzimanja Boksita obrazlagao je u maju 2012. godine: ,,Meni je kazano, od anđela gospodnjih, da ja treba da uđem u tu kompaniju. Ja ću sjutra uzeti i Boksite i KAP da upravljamo sa te dvije kompanije i da garantujemo kompletnom imovinom da će obje biti respektabilne za godinu dana”.
Solventnost i respektabilnost baš i nijesu stigle. Davidović je opet tu da spašava kompaniju.
U Rudnicima boksitima je u novembru 2013. godine uveden stečaj na zahtjev Crnogorske komercijalne banke (CKB), zbog duga od 1,59 miliona eura, a potom i proglašen bankrot, jer niko u zakonskom roku nije dostavio plan reorganizacije preduzeća.
Ukupna priznata potraživanja su 130 miliona eura, a radnici po osnovu zaostalih plata do uvođenja stečaja potražuju 3.196.185 eura. Njihove plate nijesu prelazile cifru od 500 eura u periodu od novembra 2011 . kada je firma prestala sa proizvodnjom za razliku od sindikalnih lidera i direktora koji u tom periodu prijavljuju četvorocifrene zarade.
Boksiti su druga crnogorska kompanija na top listi poreskih dužnika po osnovu poreza i doprinosa sa 11.241.478 eura duga.
Boksitima su upravljali Vlada i ruski CEAC nekoliko godina do uvođenja stečaja. Rudnicima boksita je potom upravljala kompanija Neksan, na osnovu ugovora o poslovno-tehničkoj saradnji.
,,Mi smo vrlo zadovoljni Davidevićevom ponudom, ali čujemo da iz Privrednog suda kažu da su zainteresovane još dvije firme, ali ne za kupovinu imovine, nego za poslovno-tehničku saradnju, što je nama neprihvatljivo. Šta da radimo opet poslije nekoliko mjeseci kada istekne ugovor, opet ista priča. Mi želimo da se ovo jednom za vazda riješi”, kaže za Monitor Borislav Bojanović, predsjednik Samostalnog sindikata Boksita.
,,Javnost mora da zna da su Boksiti prije deset godina prodati CEAC-u za 4,5 miliona eura, tako da ne znam zašto bi Neksanova ponuda bila odbijena kad je sasvim korektna. Mi smo uvijek bili zadovoljni saradnjom sa njima, stekli su povjerenje kod radnika, ali ako nadležni imaju bolju ponudu onda dajte neka kažu, ne znam zašto se ovoliko odugovlači”, kaže Bojanović.
Rudari koji su se u vrijeme početaka tranzicije dičili sa četvorocifrenim platama prije desetak dana su primili po 193 eura, od kojih je polovina primila samo polovinu zbog kreditnih zabrana.
,,Ne može se živjeti sa ovolikom platom i radnici vrše pritisak da se počne sa okupljanjima i protestima, ali mi iz Sindikata molimo za još malo strpljenja, čekamo da nam Odbor povjerilaca kaže koja je konačna odluka”, zabrinut je Bojanović.
Ilija Miljanić predsjednik Udrženja inženjera Rudnika boksita podsjeća da imovina Boksita vrijedi minimum 16 miliona eura, samo računajući zemljište.
,,Na Zagradu se još nalazi oko dva miliona tona visokokvalitetne rude sa sadržajem silicijuma ispod dva odsto i sadržajem aluminijumoksida preko 60 odsto što predstavlja prirodnu glinicu vrijednu najmanje 35 eura po toni”, kaže on.
Miljanić smatra da bi jedini pravi vlasnik trebala biti država jer Rudnik boksita ima dovoljno kadrova za profesionalnu proizvodnju rude. Kako stvari stoje država nije zainteresovana. Vidjećemo, kakva sudbina čeka Boksite.
Željezara i Daka
Davidović je dva puta spašavao Željezaru. Prvo je bilo 2003/04. Tada je obećao: „Zahvaljujući meni Željezara će dobiti valjanog kupca”. Izgledalo je kao gotova stvar, da će Željezaru preuzeti rusko-engleska kompanija Stari askol. Dobili smo Midland, posao koji je ostao jedna od naših najvećih privatizacionih blamaža. Investitori su preko noći pobjegli i sa sobom odnijeli sve što se iz nikšićke Željezare odnijeti moglo. Ceh – 3,5 miliona eura. Drugo spašavanje Željezare desilo se 2011. godine, uz gubitak oko četiri miliona.
Bato PEROVIĆ