Uobičajena je slika: za vrijeme školskog odmora dijete, koje ima preko 30 kilograma viška, tamani hamburger iz obližnje prodavnice brze hrane. Iz džepa mu, pride, viri čokolada. U razvijenim zemljama je konstatovano da se gojaznost preselila u siromašne slojeve. Debljina se više ne smatra bolešću izobilja, već niske zdravstvene svijesti. Istraživanja koja su posljednjih godina rađena u Crnoj Gori, pokazuju da visok procenat građana ima poremećenu tjelesnu težinu, bilo da se radi o povećanoj tjelesnoj težini ili klasičnoj gojaznosti. Istraživanja kažu da je je oko 21 odsto mladih gojazno, a da je procenat onih sa povećanom tjelesnom masom mnogo veći. Postoji nekoliko razloga za takvo stanje, objašnjava za Monitor primarijus dr Ljiljana Žižić, načelnica Odjeljenja za higijenu i ekologiju Instituta za javno zdravlje. ,,Kod nas je počela da se primjenjuje praksa koja je u svijetu ranije zaživjela da se mnogo više koristi brza hrana i različite namirnice koje mi zovemo namirnice velike energetske gustine. One su veoma bogate kalorijama”.
To su: tjestenine, neki suhomesnati proizvodi, mliječni proizvodi sa visokim sadržajem masnoća – pavlake, majonezi.
,,Došlo je i o promjene radnog vremena, većina ljudi radi do 17 sati, i više nemamo vremena da se bavimo kuhinjom i pripremom klasičnih jela”, napominje dr Žižić.
Doktori, redom, objašnjavaju kako treba jesti što više voća i povrća. To, međutim, košta. Do prije nekoliko dana u podgoričkim prodavnicama kilogram boranije je, na primjer, koštao oko pet eura. Jagode koštaju oko četiri eura, trešnje – pet. Kakav im je ukus i odakle se uvoze, druga je priča.
Dr Žižić ne spori da je loša ekonomska situacija jedan od razloga gojaznosti. ,,Dio populacije, da bi obezbijedio sitost, koristi namirnice koje su kalorijski bogatije ali koje nemaju dobar sadržaj vitamina, bjelančevina, tako da ne unose dovoljne količine voća, povrća, određene vrste mesa, riba, te mliječnih proizvoda koji imaju poseban sastav. Te namirnice su skuplje. Jednoj četvoročlanoj familiji treba minimum kilogram i po voća dnevno, što je veliko opterećenje za budžet.”
Istraživanja su pokazala da više od 13 odsto djece do pet godina imaju prekomjernu tjelesnu masu ili su gojazna. Preko 21 odsto djece, uzrasta od šest do 12 godina, ima prekomjernu tjelesnu masu – najveći procenat je bio među djecom izrasta od šest do sedam godina.
Djeca vole da jedu brzu hranu, ne doručkuju, u školu idu praktično bez ičega, prvi im je obrok na velikom odmoru, između 9 i 10 sati. Na odmorima kupuju razne grickalice – čips, smoki, čokolada. ,,Pojedu nešto da nijesu gladni, ali to nijesu namirnice koje će da obezbijede sve ono što je organizmu potrebno”, kaže dr Žižić.
Posljednjih godina kod nas se razvio i novi biznis – mnogi pripremaju hranu u svojim kućama i prodaju je djeci ispred škola za vrijeme odmora. Na meniju su razni sendviči, krofne i slično.
,,To može biti vrlo opasno jer ne znate da li su osobe koje to rade zdravstveno pregledane, da li su uslovi u kojima se hrana proizvodi na neophodnom higijenskom nivou i na koji način se to distribuira.Tu su škole nemoćne jer se te osobe pojave u blizini škole i ne ulaze u školsko dvorište, ali deca odmah trče kod njih”, objašnjava dr Žižić.
Istraživanja su pokazala i da naša djeca mnogo više jedu slatkiše nego što im je potrebno. U ishrani djece trebalo bi da ih bude do pet procenata, prema nekim anketama kod djece u Crnoj Gori slatkiši čine i preko 15 odsto.
Poseban je problem ishrana u vrtićima. U nekim vrtićima po Crnoj Gori djeca za doručak jedu najčešće hljeb i džem, piju čajeve. Mlijeko je rijetka pojava. Ručak najčešće čine pašta i pasulj. Malo gdje se može vidjeti meso iako je u službenom jelovniku uredno zapisano. O raznovrsnoj hrani, na koju ljekari upozoravaju većina njih može samo da sanja.
Dr Žižić kaže da su sarađivali sa nekim podgoričkim vrtićima. ,,Namjera nam je bila da se kroz obroke u vrtićima obezbijedi 60 do 70 odsto eneregetskih potreba za dijete tog uzrasta, a kada su, na primjer, bjelančevine u pitanju, da se obezbijedi 90 odsto dnevnih potreba”.
Ona kaže da vrtići iz finansijskih razloga teško mogu da obezbijede adekvatnu ishranu. Drugi problem su i dječje navike.
,,Djeca iz porodice nose navike – tako da se u vrtićima često dešava da se određeni obroci maltene bacaju jer djeca neće da ih pojedu zato što tu hranu ne jedu kod kuće. Recimo, podgorički vrtići su imali velikih problema da uvedu jela na bazi kukuruznog brašna, djeca to jednostavno nijesu htjela da jedu”.
Prema važećim propisima, svaki predškolski, školski ili studentski objekat, koji ima svoju kuhinju, mora imati zaposlenog nutricionistu koji treba da planira obroke, a ne da taj posao bude prepušten glavnim kuvarima. Malo ko poštuje zakon.
Kada se već ne hranimo pravilo, lijepo bi bilo da se bavimo fizičkim aktivnostima. Danas je prosto nezamislivo da negdje krenete bez automobila, sati se provode sjedeći na radnom mjestu, kada dođete kući umorni ste i sjednete ispred televizora, a ispred vas činija sa grickalicama.
,,Prava energetska potrošnja nije odlazak u teretanu dva puta nedjeljno po sat vremena. Potrebno je svakodnevno pješačiti, šetati, ako se ima uslova i plivati”, upozorava dr Žižić.
Isto je i sa djecom. Danas djeca ne znaju da se igraju i uglavnom provode vrijeme ispred komjutera ili gledaju TV, ne znaju da preskaču konopac, i ako ih ne upišete na neke sportske aktivnosti, oni su potpuno neaktivni.
Kao posljedica nepravilne ishrane, i kod djece i kod odraslih, se javljaju hronične bolesti, kao što su dijabetes, povišen krvni pritisak i problemi sa srcem, opterećenje zglobova i slično. Ranije su ti problemi bili rezervisani za starije osobe.
Dobro je, međutim, što građani Crne Gore prepoznaju da je gojaznost zdravstveni problem. Savjetovalište za ishranu Instituta za javno zdravlje postoji već pet godina i svake godine se broj pacijenata povećava. Svake godine imaju 2000 novih pacijenata, plus oni koji dolaze na kontrolne preglede. Pacijenti koji dođu sa viškom od sedam do deset kilograma relativno brzo dostignu ciljanu težinu. Optimalno se gubi od tri do pet kilograma mjesečno, ali ako je riječ o ljudima koji imaju viška i do 40 kilograma, onda se prvih mjeseci gubi više.
Bitno je za svakog ponaosob odrediti što je ciljna težina. Ciljna nije i idealna težina.Određuje se prema konstituciji, polu, aktivnosti i može da odstupa plus – minus 10 odsto.
Zbog bolesti vezanih za gojaznost u Evropi godišnje umire milion ljudi. Ljekari upozoravaju da je veoma važno da se opasnost prepozna na vrijeme. I da se djeluje na uzroke, a ne na posljedice.
Vesna RAJKOVIĆ